Pohádka o GivingTuesday v Albatrosu, aneb jak se potkali ti, co knížky vydávají, s těmi, co z nich učí děti číst

Albatros je nejstarší české nakladatelství, které se specializuje na vydávání literatury pro děti a mládež. Získalo prestižní pečeť Czech Superbrands award 2016, čímž bylo potvrzeno jeho výjimečné postavení na českém knižním trhu. Aby z úspěchu nakladatelství měly prospěch i znevýhodněné děti, vznikla Nadace Albatros.

A začaly se dít věci: Nadace vyhlásila zaměstnanecké granty. Paní Petra Grulichová z oddělení DTP si vzpomněla na stýskání učitelů ze Základní a Mateřské školy při Thomayerově nemocnici nad osudy některých jejich žáčků a hned jim řekla o možnosti se do projektu zapojit. My jsme ve škole zmapovali potřeby hospitalizovaných dětí, zformulovali požadavky a sepsali žádost.

Ačkoli cítíme podporu našeho zřizovatele i vedení nemocnice a ke vzdělávání dětí máme dobré podmínky i vybavení, můžeme finanční prostředky ze státního rozpočtu použít pouze na hry, hračky školní pomůcky a učebnice, které děti musí při propuštění z nemocnice vrátit. Na ostatní běžné věci, které však dětem v nemocnici často chybí, peníze nemáme.

Učitelé věnují pacientům, kterým to zdravotní stav dovolí, stejnou péči bez ohledu na nadání, místo bydliště a materiální zázemí. Výjimku mají děti dlouhodobě nebo opakovaně hospitalizované, o které pečují intenzivněji.

Vedle pacientů, kteří mají maximální podporu široké rodiny, se setkáváme s dětmi s nevyhovujícím sociálním zázemím – nemívají s sebou nic na hraní, převlečení, žádné pamlsky. Chybí jim pastelky, omalovánky, časopisy… Akutně přijatí pacienti potřebují základní hygienické potřeby, aby od nich rodiče nemuseli hned odejít nakupovat nezbytné vybavení. Děti z oddělení dětské psychiatrie by mohly chodit na procházky, schází jim však vhodné oblečení. Mimopražští pacienti, které rodiče nemohou tak často navštěvovat nebo je návštěvy finančně zatěžují, ocení dobroty, pití i něco na čtení. Některé děti nemají funkční rodinu. Ty bychom chtěli při odchodu z nemocnice vybavit vlastními hračkami, knihami, psacími potřebami a školními pomůckami, abychom jim zjednodušili start do nového života. Nebudou-li mít děti materiální starosti, lépe se soustředí na uzdravování, na hru i na učení. Knížky, časopisy, hry a hračky by měly dětem pomoci zapomenout na bolest a odloučení od rodiny.

Do finále postoupily tři žádosti a my jsme byli mezi nimi. Konečné rozhodnutí bylo v rukou zaměstnanců na všech pobočkách Albatrosu. Každý z nich mohl podpořit svým hlasem jeden projekt, který ho oslovil.

8. 12. 2016 jsme byly s paní ředitelkou školy Ivou Křivánkovou pozvány do luxusních prostor Žižkovské televizní věže a tam převzaly z rukou předsedkyně správní rady Nadace Albatros paní Silke Horákové a ředitelky dozorčí rady paní Jindry Marešové šek na téměř dvojnásobnou částku, o kterou jsme si dovolili požádat.

Mnohokrát děkujeme všem, kteří nám dali svoji důvěru. Díky Vaší štědrosti můžeme mnoha dětem a jejich rodinám usnadnit složitou životní situaci.

Věříme, že poskytnutá pomoc splní svůj účel a že dojde k uspokojení konkrétních dětských potřeb. Většina dětí si půjčených nebo darovaných věcí váží. Naši žáci, kteří budou mít mnohdy poprvé svoji vlastní knížku, pastelky nebo dokonce hřeben, pocítí užitečnost těchto pro ostatní běžných věcí a budou mít i nadále potřebu je používat. Máme zkušenost, že se dítě v nemocnici naučí smrkat, začne malovat, poprvé v životě hraje společenskou hru nebo přečte svoji první knížku. Někdo po mnoha letech poprvé „ chodí“ rád do školy… Opakovaně nás překvapuje, co všechno si naši dočasní svěřenci z pobytu v nemocnici pamatují. Často si i po několika letech vzpomenou, co jsme se společně učili, hráli, četli nebo vyráběli.

Zatímco se lékaři starají o zdravotní stav dítěte, učitelé se snaží – třeba i formou zajímavé výuky - mu čas strávený na lůžku co nejvíce usnadnit a zpříjemnit. Bude-li mít jejich působení- podpořené dobrým materiálním vybavením - přesah do budoucnosti dítěte ve formě nějaké dovednosti, vzpomínky či návyku, má tento projekt celospolečenský smysl.

Už se těšíme, až budeme moci našim žákům věnovat knížku, kterou v nemocnici nestačili dočíst, pastelky, kterými namalovali krásné obrázky, nebo hru, kterou se naučili hrát, ale rodiče si nemohou dovolit jim ji koupit.

Děkujeme za možnost alespoň částečně srovnat materiální rozdíly mezi hospitalizovanými dětmi.

Alexandra Khodlová – učitelka ZŠ a MŠ při Thomayerově nemocnici